- Vem fann dem? - Han.
Han patrullerade, gick åt sidan för att slå en drill...
Tre förspillda själar, en avrättning. Hur länge har de legat här?
Arkadij...
Hej, kamrater! Jag har varmvattenflaskor med mig till er.
Vi undrade varför ni kom, kamrat major Pribluda.
Detta är en sak för polisen. Den rör väl inte KGB?
KGB avgör vad som rör KGB...
Vilka är de? Fyllon eller vad?
Vill ni ta fallet, kan vi poliser återgå till våra sängar.
Att ni ens lämnade dem...
Kamrat major, ni rubbar bevisen.
Heliga Guds moder...! Titta här.
Titta - inget ansikte...! Helt bortskuret...!
Den här med - slaktad...!
Utan ansikte - alla tre. Vilka är de?
- Ni har förstört tillräckligt. - Jag har gjort grovjobbet åt er.
Ja, jag vet. Det gör ni ju alltid, kamrat.
En dag, Renko, kan ni ligga här..
Låt poliserna ta över! Kylan har gjort dem otrevliga.
Kamrat major!
Vill ni att polisen ska utreda? Det verkar ju vara ett KGB-fall.
Sönderskurna lik mitt i Moskva. Vem vet vart det kan leda?
Jag skulle tro att de har legat där i tre veckor eller en månad.
Jag kommer att göra ett snitt i bröstkorgen.
- Stör det er? - Tur jag inte åt frukost...
Ursäkta, jag är ju van. Det enda jag känner för dem är-
- att jag hoppas att nån av dem är partifunktionär.
Akta dig, min vän. Du ska inte ta det här fallet.
Hur dödades de, kamrat obducent?
De båda männen sköts i huvudet på nära håll.
Alla tre sköts i bröstet. Alla tre var några och tjugo år.
Den som skar av deras ansikten var expert.
- Vilka är experterna, Levin? - Jag hör inte på...
Pribluda och hans gäng - varför, och vem skvallrade för dem?
- Ni har väl en angivare hos er? - Nåt annat?
Den mindre mannen hade färgat hår. Egentligen är han rödhårig.
Kanske "samhällsfientlig", eller svartabörshandlare.
- Eller utlänning. - Jag vill inte ha med KGB att göra.
Lugn, är han utlänning, är det ändå inte vårt bord.
Jag måste bara få KGB att ta över fallet.
Och ju fortare det går, desto tryggare känner sig alla.
Snitt i bröstkorgen!
Jag fattar det inte, Jamskoj. Lik i Gorkij-parken?
Kommissarie Renko anmäler sig, kamrat general.
- Rakade ni er i morse? - Generalen vill veta...
- Man ska inte ha hår i ansiktet. - Tror ni på en snabb lösning?
Med världens bästa poliskår och sovjetfolkens hängivna stöd-
- tror jag vi griper de kriminella elementen, kamrat general.
Jag hoppas det. Er far, general Renko, var alltid prydlig...
- ...även när han dödade tyskar. - Fyra timmar sen de hittades.
- Vilka är de tre? - Liken kan inte identifieras.
- Inga papper - här i Moskva? - Kropparna var svårt stympade.
Inga handlingar, inga fingertoppar, inga ansikten...
De var bokstavligen renrakade, general.
Er far var lika oförskämd, men det kunde han kosta på sig.
Han var mycket duktig, Renko.
Bryt...!
Jurij, kan du inte skärpa dig? Knappen i vapenrocken...
Irina!
Då tar vi om det från början.
Ni är trötta och rädda, Napoleon har slagit er på flykten!
Okej, alla på plats. Tystnad.
Klart för tagning!
- Vad vill polisen mig? - Vi hittade era skridskor.
- De försvann för flera månader sen. - Det anmäldes 4 februari.
Men ni sa de försvann 31 januari. Ni märkte det inte på fyra dar?
Man saknar inte saker förrän man behöver dem.
- De hittades på en död flicka. - Då finns det ändå nån rättvisa.
Ni anar inte hur länge jag sparade till de där skridskorna.
- Se på mina stövlar! Spruckna. - Hon var mördad.
Regissören lovade mig nya stövlar om jag låg med honom.
- Borde jag göra det? - Vintern är snart slut.
Och jag är från Sibirien - jag är van vid kyla.
Är ert hjärta lika kallt? Flickan var i er ålder.
Två andra hade också mördats. Ansiktena hade skurits bort.
- Vad rör det mig? Vad vill ni? - Vem kan ha tagit skridskorna?
- Jag misstänker alla. - Jag också.
Ska ni gripa mig för att jag förlorat mina skridskor?
- Kanske inte. - Bra, lämna mig i fred då.
Det är kallt, vi har åkt skridskor, men har gått bort till gläntan.
- För att prata. - För att äta.
Man tar en köttpirog och låter vodkan gå runt.
Vi har vodka i magen, vi mår fint och är avspända.
- Sen skjuter du från fickan. - Då skjuter man sig i foten.
Det fanns rester av läder i skottsåren!
Du hade maten i en skinnväska tillsammans med vapnet.
Vi är vänner, vi har roligt. Vi går undan från banan.
Vi är alldeles ensamma.
Jag delar ut maten ur väskan.
Jag misstänker inget när du lyfter väskan mot mitt bröst.
Men oväsendet? Skulle inte de andra ropa och fly?
- De vet ju inte vad som händer. - Men oväsendet...!
Oväsendet skulle få dem att fly...
Vad sa du...?
- Arkadij, vet du vad du gjorde? - Vi har missat nåt.
- Du körde mot rött ljus! - Inga ansikten, inga fingertoppar.
För att försvåra identifieringen, men sen skjuts männen i huvudet.
- Varför? - Då för han ännu mer oväsen!
Varför skjuta dem i munnen om ansiktena är borta?
- Vad har du i munnen? - Tungan.
Tänderna. Tänderna!
Guttaperka... Den rödhårige hade fått rotfyllning.
Europeiska tandläkare använder inte guttaperka, bara amerikanska.
Tandlagningarna tyder på att offret är amerikan.
Arkadij.
- Är vi upprymda? - Jag tror vi kan slippa fallet.
- Ballistikrapporten. - Vilket sorts vapen?
- En pistol med kaliber .7,65 mm. - En KGB-pistol.
Är det det där aset Pribluda?
Som att fråga om en tjej som ligger med en karl är oskuld...
Vilken karl? Jaså!
- Missar jag nåt kul? - Fet, det gäller din vän Pribluda.
- Vad då "min vän"? - Vad är det?
Inbjudan till Jamskojs datja. Överåklagaren vill tala med mig.
- En stor ära, kamrat Renko. - Ser man på...!
Du får allt snygga upp dig!
En weekend hos Jamskojs. För din far var hjälte i Röda armén?
Nej - och inte på grund av din charm och elegans.
Inte hela helgen, Anton - bara för en pratstund med vår värd.
- Vad har du i kikarn? - Jag ska rädda ett liv.
Mitt - jag har ett fall som osar KGB lång väg.
- Föredrar ni inte sovjetisk vodka? - Nej, franskt vin får duga.
Vem är det?
- Jack Osborne, amerikan. - Han köper sobelskinn i Moskva.
De finns ju bara att få där...
Kreml använder honom för att sända meddelanden till Washington.
Han åt middag med Brezjnev innan han dog.
Konversationen hade varit bättre om Brezjnev redan varit död.
De gamla grekerna förstod mycket väl maktens mekanik:
"Rättvisan gynnar de starkaste." Jag har hört samma sak i Amerika:
"De som har guldet skriver reglerna."
Så i Amerika kan bara folk med mycket pengar vara oskyldiga?
Nej, i Amerika tjänar advokater mycket bra.
Vet ni vad man gör här när man tar en försvarsadvokat?
Kastar bort pengar?
Jag läste er rapport. Ni vill gärna att KGB tar över fallet.
- Inte likt er. Varför? - Får jag tala fritt?
Alltid.
Det är mycket sannolikt att KGB dödade de tre.
- Jag instämmer. - De lär gillra en fälla för mig.
För två år sen försökte jag gripa major Pribluda som mördare.
Det är kallt här - vill ni ge mig kalla kårar dessutom?
Jag bevisade KGB:s skuld. Jag yrkade på fällande dom-
- och blev gripen och slagen medvetslös.
- Vem hjälpte er ut? - Jag är tacksam mot er.
Saker och ting förändras. Jag har större makt än förr.
De är sårbarare. Ni är Moskvas bäste polisman.
Jag behöver er hjälp.
Och ni kan skydda mig och mina mannar?
Vår sovjetiska författning är ett ädelt aktstycke.
Jag är besluten att hävda lagen. KGB får inte verka utanför lagen.
- Då är de inte bättre än CIA. - Men hur?
Försök inte bli av med fallet! Vi får inte ge dem en centimeter.
Jag lovar att ge er mitt fulla stöd.
Ja, kära du?
Ni är den ende som ska tillbaka till Moskva i kväll.
- Får jag följa med? - Så tidigt? Nåt på tok?
Be mr Osborne om en päls först. Kommissariens bil saknar värme.
Till såna ställen brukar flickor utan snygga stövlar inte komma.
Blir inte er amerikanske vän besviken?
- Jag bad bara att få åka med. - Arg för försvunna skridskor än?
- Om de nu var försvunna... - Jag anmälde det.
Man går inte till polisen för sånt utan goda skäl.
Var ni rädd att de skulle påträffas på fel person?
Släpp av mig. Stanna bilen och släpp av mig.
Ni fryser ju ihjäl.
Vad gör ni? Ni är galen. Ska ni ta livet av er!?
Bara frågor.
Fint - nu får vi frysa ihjäl båda två!
- KGB har bättre bilar. - Men kör en inte dit man vill...
Jag vet inte om man ska ta itu med fallet på allvar. g
- Pissa inte mot vinden. - Vad säger labbet?
De fann sågspån och guld på kläderna...
...som används för ikoner. Svartabörshandlare!
- Därför tog KGB kål på dem. - Fick labbet fram nåt annat?
- Kyckling-och fiskblod. - Underligt, va?
Det stämmer inte. Bara vi visste hur de såg ut...
Ingen efterrätt?
- Den rödhåriges huvud också. - Varför inte den andre?
Den store vet vi inget om, och hur många tror du jag kan bära?
Bara du har nåt att säga om du blir hejdad på gatan.
- Den störste av mördare. - Hur sa?
Timur Lenk - otäck typ. Högra ansiktshalvan var förlamad.
- Och håret var knepigt. - Jag ser det.
Jaså, minsann...?
Möglet då?
- På överläppen. - Vad menar ni?
Där mustaschen växte. Mögel.
- Jag är professor Andrejev. - Kommissarie Renko...
Jag gör inga brottsutredningar, vare sig åt polisen eller KGB.
Renko? Så intressant! Er far var general Renko.
Ni är inte alls lik honom. En helt annan elasticitet.
Lova mig att jag får ert ansikte när ni gett upp andan.
Professor Andrejev, de här huvudena har inga ansikten.
- Försök inte få mig intresserad. - Mördaren utplånade identiteten.
Ni kan ge den tillbaka till dem.
Alltför många i vårt samhälle försvinner spårlöst.
- Hur kommer det sig? - De faller ner i en avgrund.
- Vad då för avgrund? - Mellan fasaden och verkligheten.
Ni blir kanske inte så långlivad, min vän.
Först tar vi bort resten av köttet. Hämta larverna.
Vem är ni?
Vad gör ni där?
Vad gör ni där, sa jag!
Stanna! Jag är polis!
Håll dig undan.
Arkadij.
Vem var det? Vad hände? Var det Pribluda?
Nej, nej... Jag tror det var en amerikan.
Jösses! CIA?
Nån med nävar av sten.
Lite mer smärtlindrande?
- Men du borde ju ligga. - Du har din franska konjak här.
Man gör så att man tänker sig att de är ens älskade.
De här små varelserna... Jodå, vi behöver dem.
Man låter sina älskade äta upp ens kött.
"En medlem av Komsomol-brigaden, Valerija Davidova..."
"...visar ett sobelskinn för en besökande amerikansk affärsman."
Jack Osborne.
Och vem är det? Rödhårig?
Det regnar, ifall ni inte märkt det.
Stäng dörren!
Nej - kasta den framför mina fötter!
Töm fickorna på sängen!
Ta av er rocken och släng den på golvet.
Byxfickorna!
- Ni är alldeles ensam, Boris? - Stilla! Rör er inte...!
- Lugn, det är mitt rum. - Sitt ner!
Lugn.
Knyt ihop skosnörena!
- Ska ni stapla möbler på mig nu? - Om det behövs.
- Jag borde ha dödat er i parken. - Varför?
- Det var där ni dödade min bror. - Er bror?
- Det är därför... Det var inte jag. - Ni eller nån av era vänner!
Men ni ska sota för det.
- En polis från New York? - En guldbricka. Jag är kriminalare.
- På villovägar, va? - Jag hittade ju er.
Jag dödade inte er bror. Hur ska ni hitta den som gjorde det?
Jag tror ni behöver lite hjälp.
Berätta om flickan. En vän till er bror, kanske dödad med honom.
- Fråga kamraterna i hemliga polisen. - Nej. KGB kanske dödade dem.
Jag vill finna mördaren, men jag behöver hjälp.
Kan vi inte hjälpa varann, mr Kirwill?
Och jag får titta ut på er genom gallret?
En överenskommelse. Jag griper er inte.
- Ni hjälper mig. Vad sägs? - Dra åt helvete.
Jag behöver min polisbricka.
Inte här...
Offer: Valerija Davidova James Kirwill
- God morgon! - Jag har inte sovit i natt.
- Ingen kan arbeta så länge. - Jag lägger mig nu. Min frukost...
Skalden lägger ner pennan, mördaren sin yxa - även ni måste vila.
- Jag kan vila i sängen. - Öppna porerna, rensa hjärnan.
En rask promenad, ett lättjefullt dopp...
Vi enkla statstjänstemän måste få fräscha upp oss ibland.
- Vilken överraskning...! - Du minns kommissarie Renko?
Jag undrar om han grep eller förde bort den unga damen.
- Räddade. - Undan kapitalistiska ränker.
Sätt dig, Jack - ta nåt att äta och dricka.
Tala med vår ende hundraprocentigt framgångsrike mordutredare.
Jag måste träffa generalen. Så gammal att han dreglar.
Jag har alltid velat träffa en amerikan.
Ni är så annorlunda. Ursäkta att jag stirrar.
Tidigare har jag bara träffat en amerikan, en ung student.
James Kirwill, hette han visst.
- Men han dog. - Så det räknas inte?
Ni har säkert märkt de stora skillnaderna mellan en som ni-
-och en som jag.
"Man överbord."
Ni har mat på överläppen.
Jag är bara en snokande polis. Ingen klass...
Tre lik, tre människor skjutna och stympade i Gorkij-parken-
-och jag har mat på överläppen.
Inte ens kaviar.
Jag tror att bödeln skulle ha föredragit...
...en mer alert motståndare.
- Så vi har ätit färdigt? - Ja.
Ni lär importera fin sovjetisk sobel till Amerika?
- Sovjet har monopol på sobel. - Har jämt önskat mig en sobelmössa.
En man i er ställning borde ha en. Ska vi se vad vi kan göra?
Vi ryssar har lärt oss vänta. Jag iakttar, tänker och väntar.
Varför vänta? Jag hjälper gärna mina bästa sovjetiska vänner.
- Tålamod är en dygd. - Vill ni ha mössan eller inte?
Kommissarien har kanske tänkt sig nån annan belöning?
Ja.
- Kanske det. - Ni vet inte?
Inte än. Först en ingivelse, sen börjar jag samla motiv.
- Och sen... slår jag till. - Så fångar man ingen sobel.
De är för sluga och snabba. Medan ni väntar och tänker-
-och iakttar... smiter ert byte.
- Det tror jag inte. - Bra.
Under tiden har jag mössan, men inte ni...
Pang!
- Pavel, du är full! - Inte lika full som Fet.
- Du skulle skugga honom. - Jag har en KGB-akt.
Jag stal den från Fet! Det svinet!
- Öppna den nu! - Söp du Fet så full att...?
- De lär väl skjuta mig? - Troligen.
Jag blir skjuten!
- Skit samma. - Det är Irina Asanovas akt.
Släck lyset.
"Avstängd från Moskva-universitetet för samhällsfientlighet"-
- "och oförståndigt umgänge, främst med den sibiriska avfällingen"-
- "Valerija Davidova."
"KGB-informatör: Fjodor Golodkin, försäljare av begagnade bilar."
Var är Valerija?
- Vad pratar ni om? - Var är hon?
Vem?
Jag har sett er akt. Ni var vän till Valerija Davidova-
-och James Kirwill.
Där står också att jag avstängdes från universitetet-
-för att jag skrivit på väggen.
- Era vänner är mördade. - Ni är ju sjuk.
Jag kan visa er deras lik och kläder.
Er organisation är spetälsk! Jag vill inte bli smittad!
- De hittades i Gorkij-parken! - Varför ljuger ni?
- Var tror ni era vänner är? - Ute.
Ute? Vem tror ni hjälpte dem ut?
Ni vill fånga mig i en fälla. Jag förråder inte mina vänner.
Den som skulle hjälpa dem ledde dem i döden. Ni är också i fara.
De är fria. Fria.
- Som att smeka ett lår, va? - Väldigt fin.
Ni är redan kär. Ta god tid på er, gå runt.
Ville jag gå, skulle jag väl inte vara här?
Anna sa jag skulle prata med Golodkin.
- Jag har västtyska mark. - Dem gör jag affärer med.
Nej, det måste vara Golodkin.
Ingen fara - jag är Fjodor Golodkin.
Ni har inte sagt ett sant ord...
Vart fan kör ni? Det här är ju polishögkvarteret!
Knäpp igen!
Jag arbetar för KGB. Jag talar inte med er.
Hör på nu...
Pasja. Öppna fönstret.
- Så gärna. - Det är nåt missförstånd.
Hur blev en sån sliskig hallick som ni bekant med Irina Asanova?
Pasja, sätt handklovar på den här skithögen!
- Så gärna. - Låt bli mig!
Jag skyddas av KGB. Det gör ont!
Lyft upp honom!
"Vid flyktförsöket..."
- Vad gjorde han, Pasja? - "Rusade fram mot fönstret."
Vi räknade till tre, och sen åkte han ner...
Ja, det är han. Han och Valerija och Irina den store, Kostia.
- Kostia? Vem var det? - En stor buse från Sibirien.
- Han fick sätta på Valerija. - Och alla kände Jack Osborne?
Jack Osborne? Ja.
Han ville ligga med Valerija. Det gjorde han nog.
Tjejer gillar att knulla med utlänningar. Nästan som att resa.
Rena lakan, små presenter. Kostia hade nog inget emot det.
Han var ute efter nåt annat. Han visste att Osborne ville ha nåt.
- Vad ville Osborne ha? - En stor kista från en kyrka.
Ingen "kista" med pattar på! Stora kyrkomålningar.
- Varför? - Vet inte.
Men han lovade mig 2 000 dollar om jag skaffade en.
- Gjorde ni det? - Ja, men Osborne struntade i mig.
- De där tre skaffade en. - Kirwill, Valerija och Kostia?
Och jag kan inte sälja min. För stor för att smugglas ut...
Var finns den kistan?
- Hemma hos mig. - Pasja, åk med och hämta den.
- Nu? - Ja!
Adjö, sköna dam.
Jag arbetar mycket hårt.
- Milda makter...! - Nåt ni skulle vilja ha?
Var är kistan?
Vad sägs om hundra fina franska kondomer? I alla färger.
- Det räcker ju till en weekend? - Kistan!
I badrummet.
Den får inte plats, och jag vill inte ha fanskapet inne.
Kamrat åklagare, Golodkin bistod ju KGB...
- Som tjallare, menar ni? - Det är ju vårt fall.
Vad menar ni? Skitstövel...!
Golodkin sköt er man och sen sig själv.
- En mycket snabb slutledning! - Och er man var obeväpnad.
- Akten var väl en fälla? - Jag förstår inte alls.
Ni dödade honom!
Arkadij, ta er samman!
Det finns en amerikan som är en ledtråd till allt.
En amerikan som kände alla tre, som gjorde affärer med Golodkin-
- och som har mycket mäktiga vänner, KGB-vänner.
- Vem? - En bekant till er.
- Osborne. - Jack Osborne?
Varför dödar en amerikansk affärsman tre okända mitt i Moskva?
Jag vet inte. Om... inte alla tre var inblandade-
- i nåt så stort att Osborne måste tysta sina kompanjoner för evigt.
Jack Osborne.
- Är ni alldeles säker? - Bergsäker.
Då så... På honom.
Han är på hotell Metropol.
Sätt krokben för honom.
- Var är Valerija? - I säkerhet.
- Jag måste få veta det. - Just nu?
Hon tar säkert sin lunch-aperitif på Manhattan.
Följ med till mitt rum.
Stick - jag är från KGB!
Varför kom ni genom fönstret, Boris?
Dörren var ju öppen.
- Vem är hon? - Irina Asanova, hon kände er bror.
Vi måste kyla ner henne snabbare. Hämta is från kylen!
- Var hon inblandad i morden? - Hon tror inte att de är döda.
Jösses! Vad fan håller ni för diet egentligen?
Ta hit isen.
Vad fan är det där?
En rekonstruktion av ett av huvudena i Gorkij-parken.
- Varför? - Mördaren skar bort ansiktena.
Hon mår dåligt när hon vaknar och om hon ser huvudet.
Jag tar det.
Hon klarar sig. Han fick inte in tillräckligt i henne.
Renko, ge mig nåt att jobba med.
Kom igen nu!
Jag tror de tre gjorde en kista för den svarta ikonmarknaden.
Deras kläder. Förutom resterna av guld...
...fanns fläckar av kyckling-och fiskblod. Jag vet inte varför.
På era marknader finns inget så färskt att det blöder.
- Vi ses. - Jag är mycket tacksam.
När ni sköt på mig, siktade ni ju bredvid.
- Inte så långt. - Tillräckligt.
Ni kanske är pålitlig.
Ni kanske bara skjuter dåligt?
Ni lär aldrig få veta säkert.
- Varför räddade ni mitt liv? - Ni är viktig för utredningen.
- Vad händer nu? - När era kläder är torra, ska ni gå.
- Vart? - Det är er sak.
- Hem. - De väntar nog på mig.
- Ni kan väl bo hos vänner? - Och ställa till problem för dem?
- Medborgare Asanova. - Irina.
- Du klädde ju av mig. - Irina.
- Det här är sämsta stället för dig. - Antingen hör du till dem...
- Då kvittar det vart jag flyr. - De såg mig i går kväll.
- Då är vi fångade här. - Jag kan inte ta hand om dig.
- Du har två tallrikar, två koppar. - Varför gick du till hotellet?
- Vad är Osborne för dig? - En vän.
Vilken sorts vän? Tror du han hjälpte dem ut?
Inga frågor!
Min vän är död, dina vänner är döda. Varför inbillar du dig nåt?
- Varför försökte KGB ta mig? - Kanske för att skydda mördaren.
För att skydda Osborne! Dina vänner blev dödade!
Om jag hade en pistol skulle jag skjuta dig nu!
Ta den.
Vad väntar du på?
Det hjälper mig väl inte ut?
Hur dödar man dem?
- Vilka? - Soblarna.
- Ni tror inte att jag dödar dem? - Jo.
Nej, jag smutsar inte ner händerna. Dödar ni djuret-
-använder köttet och skinnet?
Som de flesta av oss föredrar jag att inte se det. De flesta...
Det finns väl såna som njuter av själva slaktandet.
Särskilt om de anser sig överlägsna.
- Vad talar vi om? - Lik i Gorkij-parken.
Intresserar det er inte? Jag vet att ni kände alla tre.
Jaså, minsann.
Jag träffade Stalin när jag var ung. Visste ni det?
Nej. Ni vet att Stalin är död?
Bevisar det faktum att jag träffat honom, att jag dödade honom?
Den sadisten skar av ansiktena...
...på samma sätt som han skulle flå ett djur. En sobel kanske.
Jag tror inte vi kommer att ses igen.
Ni sa en gång att tålamodet var er enda goda egenskap.
Ni iakttar och väntar. Jag har bara fyra där kvar i Moskva.
Men jag tycker ni förtjänar nån sorts belöning.
Lyssna efter en knackning på dörren. Ni ska få en sobelmössa.
- Det var gott - tack. - Gryta kan vem som helst laga.
Min brukar bli vidbränd.
Irina, hjälp mig - snälla?
Tänk om överfallet bara skulle få mig att lita på dig.
Tänk om du bara ville få mig att förråda mina vänner.
Som Osborne? Din vän Osborne.
- Berätta om Osborne. - Kan du inget annat än prata?
Irina, hör på mig...
- Du behöver inte prata så mycket. - Irina, jag är din vän.
Nej, min fiende.
Allt jag sagt dig är antingen en oerhört raffinerad lögn-
-eller den mycket enkla sanningen.
Det är lögn.
Nej...!
- De är inte döda. - Fram med det nu bara!
Jag tror jag blir galen. Jag vet inte vad som händer.
Irina, jag ljuger inte för dig.
Nej...!
Det kvittar hur löjlig en lögn är, om den är ens enda chans att fly.
Det kvittar hur uppenbar sanningen är-
- om den är att man aldrig kan fly.
Så Irina var vän med min bror?
På universitetet, innan han utvisades. Varför kom han tillbaka?
Jimmy ville bli nån jävla hjälte. Ta till höger här.
Han ville absolut smuggla ut nån ur Sovjet.
- Hur visste han så mycket om oss? - Vår farmor var ryska.
Jag kunde ryska innan jag kunde engelska.
Jimmy var alltid som besatt av det här landet.
Till vänster här och parkera sen.
Vet ni vad en frälst kristen är?
Frälsta röker, svär, knullar inte. De bara pratar om Jesus.
De försöker gå på sitt jävla vatten. Jimmy var sån.
- Där borta är det. - Hur hittade ni det här stället?
Jag har näsa för färskt fisk-och kycklingblod.
- Vilken stank! - Här gjorde de kistan.
- Levande soblar. - De matades med färskt kött.
- Sex levande soblar? - Är ingen expert på sobelskit...
Monopolet! Vad skulle de vara värda för en amerikan?
Hur mycket som helst, värda att döda för. Motivet...
Bevis, indicier...
Vittne? I er lägenhet, Arkadij.
Hon måste säga det nu. Osborne reser om tre där.
Döda honom inte.
Inte än.
- Vad är det, Arkasja? - Inget socker till ditt te.
Det behövs inte.
Tror du fortfarande att jag ljuger, att jag bara är polis?
Tror du att jag försöker fånga dig i en fälla?
Nej.
- Men... - Men vad?
- Om Valerija är i säkerhet... - Irina, jag älskar dig!
Hjälp mig!
Jag har lärt mig att inte lita på nånting, inte på nån människa.
- Aldrig nånsin. - Irina!
Om Valerija... Är hon död, så är hon. Hur kan jag hjälpa henne?
Nu går vi...!
Du pratar för lättvindigt om döden.
- Vart är vi på väg, Arkasja? - Det får du se.
Du vet ju vem som är här?
- Nej. - Då har jag inget val.
Lille Jimmy.
Kostia, den store.
Valerija är du. Nu ska vi rekonstruera.
Gör det inte...!
Ni tre tror att ett helt nytt liv ska börja.
Glid fram, Valerija, och Kostia och Jimmy.
Skridskorna väser, rörelserna minner om friheten ni snart ska få.
Farväl, små vänner. Valerija bär sin väninnas skridskor-
- men det är ju nån annan som ser på?
Nån som gör tecken åt dem från isen? Glada, godtrogna Valerija!
Jag är deras räddare från väst! Skålar och skratt!
Hör du musiken? Vi behöver visst en flaska till.
I väskan känner jag pistolens kolv.
Jag vänder mig mot Kostia och ler. Och...
Jimmy fattar ingenting!
Osborne utnyttjade honom för att fånga de andra-
- som bevis för att Osborne kunde hjälpa folk in och ut?
Stackars, idealistiske Jimmy som bara ville hjälpa till.
Den kristne, som nu måste vända andra kinden till.
- Och Valerija? - Nej, Arkadij.
Min älskade, stoppa mig. Måste jag bli mördaren?
Jag måste ha ett vittne. Nån måste berätta för mig.
- Du måste berätta. - Jag kan inte.
Hon skriker inte, flyr inte. Vad ska det tjäna till?
Hennes liv, hennes hopp. Slut.
Mannen har älskat med henne, kan nästan smeka henne med pistolen.
Och hon tar gärna emot kulan.
Nej.
Jo...
Men Valerijas väninna, då - du? Hon säger inget-
- för hon vill att Valerija ska vara i Amerika.
Osborne har sagt att hon står i tur att smugglas ut-
- och den dagdrömmen är det viktigaste i hennes liv.
Ja.
Frågan är: var är Valerija?
New York... Hon är i New York.
Inte i Moskva?
Den store professor Andrejev kan rekonstruera ett huvud.
Ett ansikte, enbart med hjälp av skalle och vävnad.
- Nej. - Här är Valerija.
Valerija!
- Vilken Valerija? - Valerija Davidova.
- De båda andra? - Kostia Borodin, James Kirwill.
- Vad gjorde de här? - En kista åt Osborne.
- Jack Osborne? - Ja.
Såg du vad Osborne fick hit från Sibirien?
- Soblar! - Döda? Skinn?
- Levande soblar. - Hur många?
- Sex levande soblar. - Duktig flicka.
Jag hatar dig...!
- Lögner är inte frihet! - Jag hatar dig!
Vart tog hon vägen?
Har hon gett sig på Osborne?
- Tala om vart vi är på väg då! - Jag behöver det andra huvudet.
Det andra huvudet...?
- KGB? - Ja.
Varför stjäl de bevisen? Det måste vara nåt annat.
Vi får väl se...
Vad fan gör ni?
- Vet ni var vi är? - Nu vet jag det.
- Jag är en idiot. - Vad betyder det?
Jag har missat allt. Där är Jamskoj, överåklagare i Moskva.
Och Jack Osborne - i maskopi hela tiden.
Nu har jag ingen chans, ingenstans att ta vägen.
Herregud! Titta inte!
- Ännu rikare. - Du blir inte precis fattig.
Jag skulle vilja följa med dig till Stockholm. Unga flickor...
Du får inte synas med mig, men jag skickar ett vykort...
- Svin! - Låt bli.
Vi är ju på samma sida - jag lovar!
Vi ska tala med honom!
- Du är en idiot! - Vi behöver inte tala med honom.
Osborne reser till Stockholm. Stockholm!
Kör mig härifrån! Kom igen! Jag vill hinna före det aset!
Det är jag som får titta ut på dig, från bårhuset!
Lova mig, Anton, att du går med allt det här..
...papperen och bandet, till statsåklagaren.
Jag lovar, på mitt liv.
- Och ge mig din pistol. - Herregud...!
Ett tjänstevapen för jurister. Den träffar förmodligen inte.
Och om Irina nånsin dyker upp... Ta hand om henne åt mig.
Ja, jag ska ge henne din fina bil.
- Vad ska du göra? - Ta en rask promenad...
...och ett litet dopp.
Arkadij.
Exekutionen blir väl inte lika rolig i Stockholm?
Arkadij. Ni är obehärskad.
Ni gav mig fallet för att öka trycket på Osborne.
Han erbjöd väl för lite - men ni kom överens.
- Priset måste ha varit högt. - Ni borde faktiskt tas om hand.
Hur mycket?
-100 000 dollar. -Försök inte.
Ni vet vad levande soblar är värda. Tiotals miljoner för Osborne!
Osborne var sniken. Därför måste jag hota honom med...
"Min bäste man", tänkte jag säga!
150 000 då? Till er...
Jag har beställt Stingers. Konjak och Crème de Menthe.
Vilket ska förstöra vilket?
I Sverige är alla utsvävningar tillåtna.
Kamrat Pribluda, när får jag pistolen? Var ska jag döda honom?
Ni ställer inga frågor. Ni gör bara som ni blir tillsagd.
- Tur för er att ni lever än. - Osborne vill nog förhandla.
Han lämnar igen soblarna, men han vill bara tala med er.
Det tycker jag inte om. Var mycket, mycket försiktig.
Varför vill han förhandla? Vad vill han förhandla om?
Vilket är konjak? Vilket är Crème de Menthe?
Kan ni avgöra det, Renko?
Vilka blåmärken... De vill väl se om ni talade sanning om Jamskoj.
Han förstod inte hur bra ni var. Den idioten...!
Och nu är ni här för att döda mig?
Ja.
- Vad tycks? - KGB kommer alltid att skugga er.
- Just det. - Exakt vad föreslår ni?
- Bli inte orolig. - Vad gör ni?
Ni har inte sett resten av huset.
Gamla hus är som människor: fyllda av överraskningar.
Öppna dörren.
Jag fick dem att ta hit dig.
Vi är alla korrumperade - innerst inne.
Irina?
En kvinna som ligger med en mördare tycker väl om att bli slagen?
- Nej. - Är det pengar som hetsar upp dig?
Du har betalat med dina vänners liv. Vad är det här?
En av hans presenter? Du är en hora, Irina!
Du är en hora...!
När du visade Valerijas huvud, beslöt jag att ta livet av mig.
- Vilken melodram... - Jag gick till Osborne i stället.
Jag låg med honom.
Det kändes inte smutsigt. Det kändes som om-
- ett lager av min hud bränts bort. Jag visste vad jag skulle göra.
- Ja. Sälja dig. - Hade jag nåt annat att sälja?
Jag sa att jag visste allt, men jag visste att han ville ha mig.
Jag sa ju att jag kunde göra vad som helst för att komma ut!
Andra dan i Stockholm gick jag till KGB på ryska ambassaden.
Jag sa de kunde få soblarna i utbyte mot dig.
De skulle släppa dig för att...
Irina...
Jag måste ju få ut dig, det var enda anledningen.
Varför skulle Osborne byta soblarna mot mig?
Han har fler än sex. De andra hjälpte honom en gång tidigare.
Han har sex till - och det vet ingen, utom han och jag.
Och du...
Det förvånar mig att ert folk begrep denna sexuella besatthet.
Att jag så gärna vill ha henne att jag byter bort soblarna.
- Men hon kommer inte utan er. - Jag sändes hit för att döda er.
- De vill hellre ha pälsdjuren. - Mitt jobb är att döda er.
Döda en man som håller sina löften?
Mössan ni aldrig fick i Moskva. Finaste sorten.
Den kan inte jämföras med vanlig päls.
Lika lite som Irinas hud kan jämföras med andra kvinnors.
- Känn på den. - Ni är sjuk, Osborne.
- Jag vill inte ha nånting av er. - Men ni vill ju överleva?
Om ni övertygar dem, gör vi bytesaffären i morgon.
Ni och Irina mot de sex soblarna. Och 200 000 dollar.
- Är vi överens? - Ja.
En Stinger, tack!
- En fnaskdrink. - Jag är ett fnask.
- Hur många? - Tre KGB-män där uppe, fler här.
- Läget? - Tre saker.
1: Osborne lurar KGB att byta sex soblar mot Irina, mig och dollar.
- Men han har fler än vad de vet. - När görs bytet?
- I morgon. - Nummer 2?
2: Jag har order från Moskva att döda Osborne och soblarna.
3: KGB dödar Osborne, dig, flickan och soblarna. Eller hur?
- Korrekt. - Vet hon det?
- Du ligger jävligt illa till. - Ta några av mina jordnötter.
Jag kommer. Lycka till.
- Vad gör ni? - Det här är en fnaskdrink.
- Ge mig den där. Följ med. - Vi börjar tidigt i morgon!
Det var som fan...!
Nej...!
Rör honom inte!
Vad håller ni på med, Renko? Vad gör han här?
- Vad fan försiggår här? - Vem är det?
En vän.
Han dödade mina hundar! Jag gav igen för det.
Mr Osborne, vi bryr oss inte om inkräktaren.
- Är det de sex soblarna? - Soblarna är döda.
- Kasta era vapen. - Inte så länge ni har ert.
Allt är riktigt nu. Ni kan ta Renko, vi tar soblarna.
Soblarna är döda. Jag tänker inte göra dem sällskap.
Vi är inga gorillor. Visst kan ni få våra vapen.
- Osborne dödar er. - Lägg er inte i det här!
Han kommer att döda alla - utom Pribluda.
Pribluda är Osbornes man - därför vill han lämna pistolen!
Renko, ni ljuger!
Ingen fara - Renko är obeväpnad.
Lägg ner pistolen.
Jack, lyssna på mig nu. Jag har pengarna.
Osborne! Till höger om er har ni två andra KGB-män.
Ner med huvudet!
Herrejösses...!
Arkasja!
Irina, stanna där!
Kom fram, Renko. Annars dör flickan.
Nej, Arkasja...!
Renko.
Det är en KGB-pistol.
Nu kan vi bli fria.
Arkasja.
Irina... Jag måste resa tillbaka.
Jag måste resa tillbaka, annars kommer de att jaga dig.
Det var... vår överenskommelse i Moskva?
Döda soblarna, döda Osborne komma tillbaka...
...så skulle du gå fri.
Nej...
Irina, se på mig. Se på mig.
Vad ser du?
En ryss. Jag skulle aldrig kunna bli nåt annat.
- Då kommer jag tillbaka. - Nej, du var som död där.
Jag kommer alltid att... Älska dig.
En dag, Irina...
En dag...
Kommissarie Renko anmäler sig till tjänst, kamrat general.
En dag, Arkasja, En dag...